Laulujoutsen (Cycnus cygnus).
Laulujoutsen on maamme kansallislintu (nimetty v. 1981). Tämä uljas lintu oli kuuluisa jo Muinais-Suomessa (kalliopiirroksia, Kalevalan pyhä lintu: Tuonelan joutsen).
Laulujoutsen on puhtaan valkea aikuisena, vain nokan tyvi keltainen. Komea toitotus-ääni.
Muita joutsenia: kyhmyjoutsen merenrannikoilla ja arktiset pikkujoutsenet muuttoaikoina. Pikkujoutsenella on vähemmän keltaista väriä nokan tyvessä.

Laulujoutsenen levinnän painopiste oli vielä 1900-jälkipuoliskolla Lapissa, kun ihminen oli tuhonut kannat etelämpää asutuilta alueilta. Lapissakin pesintä on ollut ongelmallista lyhyen kesä vuoksi.  Vahvimmat kannat ovat nykyisin Kainuussa ja Pohjois-Karjalassa. Nykyisin meillä pesii noin 1500-1700 laulujoutsenparia, lisäksi nuoria pesimättömiä on lähes samanverran. Nykyinen levinneisyys kattaa myös Keski- ja Etelä-Suomen. Nuoret joutsenet saavuttavat lisääntymiskyvyn vasta 4-vuotiaina. 

Joutsen menettää sulkasadossaan kaikki siipisulat kerralla. Uusien kasvu kestää n. 5-6 viikkoa. Naaras menettää sulkansa hieman aikaisemmin  kuin koiras - poikasten ollessa vielä pieniä. Nuori joutsen on haarmaasävyinen. se erkanee vanhempiensa seurasta vasta ensimmäisen talvehtimisvuoden jälkeen.

Pesintäympäristö: aapasoiden suorimmet ja ruohoiset jarvet ja lammet. Ainakin toistaiseksi laulujoutsen muuttaa suomesta  etelään vesien jäätyessä. Joitakin talvehtivia laulujoutsenia on tavattu sulina pysyvien vesien partailla. Nuoret pesimättömät joutsenet kokoontuvat syksyisin monisatapäisiksi parviksi (mm. Hailuodon - Liminganlahden alueella). 

Ravinto kasvisravinto veden pohjalta tai pelloilta. Kuvan nuori joutsen (huom. harmaa väriys) taisi napostella mustikoita rantametsiköstä.